Drottningen!
Kom in.
Larm. Det brinner på stranden.
Kungens läger brinner.
Gör klart min båt.
- Hur är det? - Den missade kroppspulsådern.
Få se nu.
Det blir en lugn dag. Det serjag på hullingen.
Blodet koagulerar väl.
Som alltid, Megistias, är dina varsel sanna.
Perserna är i upplösning. Det tar hela dagen att skapa ordning.
- Var är den unge dåren? - Där.
Han räddade livet på mig.
Jag vet, men han trotsade order.
I krigstid betyder det dödsstraff. Det vet du.
Och döden blir det.
Ge honom vapen och en röd mantel.
Det är det enda sättet för en spartan att dö nuförtiden.
Halva lägret brann ner.
Jag tillfångatogs nästan. Av en handfull greker. Var var dina män?
Spartanerna är knappt mänskliga. De ser som katter i mörkret.
Det är inget svar. Jag omges av oduglingar.
Fruktan, panik, oreda.
Hur kan det slå armén som ska erövra världen?
Paniken startade bland de värnpliktiga.
Ordningen är återställd innan skymningen.
Men den här dagen är förlorad. Och spartanerna är kvar i passet.
Vid middagstid imorgon ska de vara utplånade.
Annars får ni alla plikta med era liv.
Lämna mig.
De dödar våra kvinnor.
- Du är spartan igen. - Leonidas återupptog mig.
- Du måste ha gjort något fantastiskt. - Inte mer än någon annan spartan.
- Hur mår du nu? - Febern har försvunnit.
Toris gav mig örter. Hon är så god.
Jag kan se på dig igen. Jag skäms inte längre.
Jag skämdes aldrig för dig. Jag vet att du är en bra krigare.
- Men... - Ja?
Jag har sett på Samos och Toris. De är goda och enkla människor.
De vet inget om heder och ära.
Men Toris vet att Samos sover bredvid henne varje natt.
De lever ensamma och gör inget ont.
Är det ett brott att vilja leva i fred?
Nej, men du borde inte säga så.
- Varför? Du gav mig ju skölden. - Jag vet allt det.
Och att för spartaner är livet en förberedelse för döden.
Men varför ska vår kärlek besudlas av lera och blod?
Vi måste vara redo att dö för vårt land. Men vi behöver inte dö.
- Jag vill leva och skänka dig seger. - Har du sett fienden?
Och ni är bara 300.
Vi har bra män från andra städer.
Alla vet att spartanerna dör först.
- Varför är Spartas armé inte här? - De kommer.
- När? - Jag vet inte, men de kommer.
Vårt folk överger oss inte.
- Det är Leonidas hästar. - Min fasters tjänare rider dem.
Det är nog en budbärare från Sparta. Jag måste till lägret.
Jag måste gå.
Min fru är klipsk. Även om budbäraren hade tillfångatagits
skulle ingen gissa att budskapet var gömt under vaxet.
Vill du bli lämnad ensam?
Nej.
Nyheterna berör oss alla.
Våra trupper kommer inte.
Varför?
Rådet tog ett hemligt beslut att befästa Korinth-näset
och att inte gå längre än så.
- Då kan vi inte stanna här. - Vi kan. Och vi måste.
Vi fick inte order att retirera och vi är skyldiga Grekland att stanna.
Grekerna anslöt för de trodde oss. Vi bryter inte löftet.
Vi stannar här och strider här.
- Hur länge? - Tills vi segrar.
Eller dör.
Var hälsade, vänner. Vilka är varslen?
lgår kom en lejoninna till passet med tre ungar.
Hon gnydde ömkligt som om hon bad om nåd för ungarna.
Det är ett ont varsel för Persien.
Jag accepterar tolkningen. Spartanerna möter första angreppet.
Ni andra står i beredskap tills jag behöver er.
- Mina män vill strida. - Alla greker vill strida.
Men spartanerna var här först. Vi leder striden.
Ni andra står beredda att ansluta på order.
Till era ställningar, vänner.
- Hur många är de? - 20000, Ers nåd.
Resten är redo att marschera genom passet när det har rensats.
- Vi är i Aten om fyra dagar. - Bra.
Mardonios för upp rytteriet bakom infanteriet.
Strax innan de når fienden överraskar de spartanerna och tar dem levande.
Utmärkt, Ers nåd.
Jag ska nagla fast Leonidas vid en bräda
och se honom dö när vi äter lunch.
Kom, låt oss njuta detta i lugn.
Fienden rycker närmare.
Bra. Det betyder också att vi närmar oss dem.
Lansar.
De tänker överraska oss genom att låtsas göra ett infanterianfall.
Meddela Agathon och Pentheus. Var redo för rytteriet.
Kavalleri.
Spartaner till anfall.
Driv ner dem i sjön.
Låt dem inte komma undan.
- Vad händer? - Leonidas avslöjade vår plan.
Han dödade de flesta ryttarna, det förvirrade infanteriet. Sedan angrep han.
Han slaktar mina män som får. Ynkryggar.
Nej. De kan mäta sig med vanliga arméer men spartanerna strider som maskiner.
- Vad är det? - En persisk budbärare.
Hydarnes vill tala med dig.
- Skajag föra honom hit? - Så att han kan se försvaret? Nej.
Ge mig en ren mantel.
Hur stor eskort vill du ha?
En spartansk kung behöver inte eskort för att tala med en ynka pers.
Var hälsad.
Den store kungen beundrar din och dina mäns tapperhet.
Tacka och hälsa att han kommer att beundra oss än mer vid dagens slut.
Att vara trilsk tjänar inget till. Det är en tidsfråga innan ni besegras.
Måhända.
Men när den tiden kommer har ni förlorat kriget.
Igår sonderade vi bara ert försvar.
När vi angriper idag kommer våra pilar att skymma solen.
Då strider vi i skuggan.
Men en sådan slakt är lönlös.
Överlämna era vapen och min kung skonar er.
Vad skajag hälsa honom?
Kom och ta dem.
Lansar.
Bågskyttar.
Spjut.
Framåt marsch, livvakten.
Världens främsta armé, skingrad av vildar.
Vi ger Leonidas enkla segrar. Vagnar kan inte manövrera i passet.
- Passet måste rensas denna morgon. - Gör det snabbt. Använd de Odödliga.
- Min livvakt? - Bara de kan mäta sig med dem.
När vi har förgjort spartanerna ger de andra grekerna vika.
Nåväl. Men du bär ansvaret.
Vad skulle du göra nu om du vore Xerxes?
Skicka in pigga trupper. De bästajag har.
Det ärjust vad han gör. De är de Odödliga.
Hela persiska armén betraktar dem.
Om vi slår tillbaka dem, griper fruktan de andra.
Vi retirerar avsiktligt. Spela död och stanna här.
Lägg facklorna bakom vagnen.
Inta ställningarna.
Vad gör vi nu?
Det var din idé. Du rådde mig att använda de Odödliga.
Du!
Hur kan de andra slåss efter vad de bevittnat idag?
Ers nåd, du har makten att dräpa mig.
Tystnad.
Du förtjänar inte ens att dö. Försvinn ur min åsyn.
Jag vill inte se ditt förmätna ansikte igen. Försvinn.
Ännu en dag.
Spartanerna kämpade väl.
Det gjorde thespianerna och de andra grekerna också.
Vi kan hålla Thermopyle.
Jag har väntat på att se dig på tu man hand.
Varför?
Jag ska gå ner i dalen.
Du borde inte vara här. Kom med mig. Jag ger dig rubiner och guld.
Rör mig en gång till och jag klipper till dig.
Klipper du till mig?
Ers nåd.
Artemisia. Du kommer väl i alla fall med goda nyheter?
Jag önskarjag vore.
- Du är skadad! - Nej, det är ingen fara.
Men din flotta nådde inte större framgång än armén idag.
Och tre av mina skepp sänktes.
Även gudarna sammansvärjer mot mig. Skeppen vacklar, männen är i uppror...
Gripna av en fruktan som sprider sig som spetälska i lägret.
- Vad skajag göra? - Avbryt de lönlösa anfallen
som grekerna förvandlar till demoraliserande segrar.
En dag till som denna och dina trupper förgör dig.
Du måste avbryta kriget.
När två av mina bröder har dött? Och Leonidas ännu håller passet?
Jag har svurit att tillintetgöra honom.
Allt är Hydarnes fel.
När de Odödliga misslyckades, tappade alla andra modet.
Modet. Just det.
Han ska plikta med sitt hjärta.
Hans hjärta ska skäras ut och ges till mig på ett fat.
Nej. Det vore att medge nederlag. Det finns ett bättre sätt.
- Vad är det? - Inte ens en kung kan trotsa gudarna.
Meddela männen att ett himmelskt bud bett dig återvända till Persien.
På så vis räddar du din heder, bekräftar din gudomlighet på nytt
och berövar Leonidas segern.
Det var en dyster dag när den första kvinnan kom till världen.
Ers nåd.
Jag hade en syn där min fars ande uppenbarade sig för mig.
Han bad mig att förgöra de revolterande trupperna,
återvända till Persien och hämta nya trupper.
Jag vågar inte trotsa honom.
Vi avtågar i gryningen. Se till att allt förbereds.
Som ni behagar, Ers nåd.
Nu förstårjag varför du kallas en stor konung.
Det sägs att din mor var grekiska
och att du är en dold fiende som vill förgöra mig med dina råd.
Om jag kunde bevisa det skulle jag halshugga dig.
Benet är inte brutet och musklerna är oskadda.
Jag sluter såret med ett brännjärn.
Hjälp honom. Vi behöver sådana som honom.
Ers nåd.
Jag ber er ta emot min gåva.
- Vilken gåva? - Segern.
- Vad är detta för spratt? - Ett spratt, Ers nåd?
Mannen ska ge oss segern du avsvurit dig så lättvindigt.
Lyssna på honom.
Vem är du?
Jag heter Efialtes. Jag bor i bergen.
Vad gör du här?
Jag känner till en hemlig stig över bergen.
- En hemlig stig? - En gammal herdestig.
Den slutar på andra sidan Thermopyle.
- Kan du visa vägen? - Men jag är en fattig man...
Inte nu längre. Du belönas med guld.
Så mycket guld du kan bära.
För bort honom.
Hydarnes, dra tillbaka alla order.
Ta hälften av de Odödliga och följ mannen. Jag leder trupperna på den här sidan.
Vi anfaller i gryningen och Leonidas går i fällan.
Du får Grekland som jag lovade. Tomt och vackert. Belåten?
Tänk om det är en fälla? Bergen är lömska. Du kan förlora hela armén.
Man måste ha en pålitlig vägvisare.
- Men jag har ingen. - Jo, Kyrillos. Han är med Demaratos.
Låt honom följa med dina trupper.
Halt.
För mig till kungen. Jag är Ellas, Pentheus dotter.
Och drottningens brorsdotter.
Följ mig.
Far.
Vad gör du här?
Perserna kommer över bergen. Fylons far kom till mig.
- Jag ledde honom hit. - Vi har blivit förrådda.
Hydarnes och de Odödliga rycker fram bakom er.
De bröt igenom de fokiska linjerna. Jag rymde inatt för att varna er.
- Din förrädare. - Varför är han här om han är förrädare?
Blås till strid.
Artemisia skickade mig.
Fylon, rid tillbaka till passet.
Be trupperna retirera innan de blir avskurna.
Sen kommerjag tillbaka. Jag är inte budbärare.
Du är här för att lyda order.
Budskapet kan säkerställa århundraden av frihet för grekerna.
Säg spartanerna att vi stannar här och lyder deras löfte.
Ellas, skynda dig.
Hälsa min fru att ta hand om vår son. Säg attjag tänker på dem båda.
Det skajag.
Kom, mitt barn.
Vad gör du här? Retirera med dina män.
- Mina thespianska krigare stannar. - Och trotsar order?
Vi följer vår heder.
Var strider vi?
Du är en dålig krigare, men en god grek.
Gå till slutet av passet och håll det så länge ni kan.
Här.
Endast spartaner med levande söner har rätt att strida idag.
Och du har en av de bästa.
Kom, gamle vän. Idag skapar vi våra egna varsel.
Den grekiska huvudstyrkan retirerar mot Opous.
- Vem är kvar i passet? - Thespianerna i ena änden
och spartanerna i den andra. De står inför kungens armé.
Dårar.
Jag önskar att män som dem stred för mig.
Odödliga, framåt marsch.
Thespianer, ryck fram. Anfall.
- Har du hört? - Agathon berättade just.
Vi har blivit förrådda.
Dra tillbaka skeppen från sunden nu. Det är vår sista morgon i Thermopyle.
Jag måste dra tillbaka flottan, men de kan fortfarande evakuera er.
Nej, vi stannar här.
Men de sårade krigarna?
Sårade spartaner återvänder som segrare. Annars dör de som de andra.
Jag vill slåss vid din sida idag.
Men jag måste vara med flottan när den strider vid Salamis.
Jag vet att du inte förlitar dig på varsel.
Men igår natt såg Megistias en alldeles underbar syn.
Berätta om din syn.
Jag såg skepp brinna mellan två kuster. De var många.
De hade persiska emblem på seglen.
Xerxes satt på en tron. Hans ansikte en mörk skugga
när han lyssnade till de brinnande männens jämmer.
Bakom honom stod gudinnan Pallas Athena, klädd i vitt,
med en gyllene lans i handen.
Hon log.
Berätta allt.
En röst ljöd:
"Gudomliga Salamis, du skänker död åt Greklands fiender
när fröna sås eller skörden bärgas."
Tack, gamle man.
De rycker fram. Kung Xerxes leder från sin vagn.
Jag kommer alldeles strax.
Vi ska se er strida i Salamis. Jag och Megistias.
Vi kommer inte att svika er.
Hydarnes angriper thespianerna bakom oss.
Vi är avskurna.
- Och de andra? - De retirerade i trygghet.
Be Demofilos att hålla stånd så länge han kan.
Spartaner.
Dagens order följer.
Vi kan inte längre försvara passet.
Så vi ska angripa och döda Xerxes.
Slut leden.
Spartaner...
Ryck fram.
Höger flank. Ryck fram.
Ta Leonidas kropp.
Halt.
Forma cirkel.
Ers nåd. De Odödliga har utplånat grekernas eftertrupp till sista man.
Ni hörde Hydarnes bud. Ge spartanerna mitt sista anbud.
De Odödliga har utplånat er eftertrupp.
Men den store kungen kan skona era liv.
Ge oss Leonidas kropp och ni är fria att gå.
- Vi stannar hos vår kung. - Er situation är hopplös.
Om ett par ögonblick är ni alla döda.
Men Grekland lever vidare.
- Tala. - Ers nåd, de vägrar kapitulera.
- Ska vi angripa, Ers nåd? - Inga fler av våra män ska dö.
Gör slut på dem med pilar.
Bågskyttar.
"Främling, hälsa spartanerna, att vi ligga här, hörsamma mot statens lagar."
Detta sista budskap från fallna hjältar samlade Grekland till seger.
Först vid Salamis, som förutsagt, och sedan vid Plataiai.
Men det var större än en seger för Grekland.
Det var ett gripande exempel på vad fria folk i hela världen
och vad modiga män kan åstadkomma när de vägrar underkasta sig tyranni.
Producenterna vill tacka
konungen och drottningen av Grekland, grekiska regeringen,
grekiska armén och alla föreningar och människor i Grekland
vars helhjärtade samarbete möjliggjorde filmen.
www.SweSUB.nu